Din episoadele anterioare...
Peste un secol, am trăit în secret, până acum.
Ştiu riscurile, dar trebuie s-o cunosc.
Tu cum de nu străluceşti?
Fiindcă eu trăiesc în lumea reală.
- Vampirii ard la soare - Şi tu te expui.
Am un inel care mă protejează.
Ceasul de buzunar, unde e?
Se presupune c-ar trebui să fie al meu!
Aţi făcut rost de ceasul Gilbert?
Pot să fac eu rost de el.
Bun. O să avem nevoie de el.
Ce-i ăla?
E un cristal foarte important.
Eşti un tip învăluit în mister şi-mi place asta.
Dar odată cu misterele vin şi secretele.
Trebuie să ai încredere în mine.
Încrederea se câştigă.
Dumnezeule, Caroline, ce s-a întâmplat?
- Nimic. - Te-a lovit Damon?
Caroline e plină de vânătăi.
Totul e sub control.
Vervena îi poate slăbi puterile, dacă o înghite.
Vei putea fi cu un pas înaintea lui.
Ştiam că ţie nu-ţi pot otrăvi băutura, aşa că am otrăvit-o pe-a ei.
Cinci cadavre fără pic de sânge?
S-au întors.
Unde îmi e inelul?
Nu mai ai nevoie de el.
- De când sunt aici? - De trei zile.
Ce faci?
În Evul Mediu, când un vampir
ameninţa să aducă distrugerea întregii rase,
era adus în faţa societăţii.
Încercau să-i reeduce, nu să-i pedepsească.
Ştii ce se va întâmpla dacă nu beau sânge.
O să fii din ce în ce mai slab.
Nu vei putea să te mişti sau să vorbeşti.
Într-o săptămână, pielea o să ţi se usuce şi o să te mumifici.
Un cadavru viu.
N-o să mai poţi face rău cuiva.
O să mă laşi aici, pentru totdeauna?
Ţi-am injectat suficientă verbină ca să te ţină o săptămână.
Când ţi se va opri circulaţia, te mut în cripta familiei.
Peste 50 de ani, mai vedem.
- Sunt mai puternic decât crezi. - Ai fost mereu.
Dar nu eşti mai puternic decât verbina. Şi ştim amândoi asta.
Îmi pare rău.
Nu trebuia să fie aşa.
Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 5
Îmi pare rău, aproape am terminat.
Nu-i nimic. Stai cât vrei.
Cred că ai probleme.
Ce-ai făcut?
- M-a văzut Elena. - Sunt un delincvent drogat.
O fată în pat nu se pune.
Jenna!
Ştii ce se întâmplă sus?
- Şi n-ai nicio obiecţie? - Putea să fie mai isteţ!
Putea măcar să încerce să o aducă pe furiş.
Ca să ştii. N-o să iau cina acasă.
Deci chiar o faci! Ieşi cu Logan!
Mă duc ca să-l torturez, da!
Vreo veste de la Stefan?
Nimic, de la mesajul ăla vag, de acum trei zile.
"Bună, Elena! Am ceva de făcut.
Îţi explic peste câteva zile."
- Nu l-ai sunat? - Nu.
Şi nici nu-l sun.
Şi nu te deranjează?
Ba mă deranjează! Dar nici n-o să plâng.
Voiam să scriu în jurnal, dar m-am gândit...
"Ce să scriu?" N-am de gând să fiu o desperată,
pentru care nu mai există nimic, în afară de tipul acela.
Bine...
O să fie bine.
S-a trezit. E slab,
dar e mai bine să nu te duci acolo. E Damon.
Nu ştiu cât de periculos ar putea fi.
- Te duci la şcoală? - Am venit să trăiesc.
E momentul să mă întorc la ea. Şi la Elena, dacă mai vorbeşte cu mine.
De ce n-ai sunat-o?
Ce să fac? Să o mint iar?
Nu-mi place să mint! Nu mă pricep. O să creadă că îi ascund ceva.
Ai de ales? Te-ai întors aici,
pentru că voiai o viaţă normală! Şi asta face parte din viaţă.
Îmi amintesc petrecerea...
Damon a venit în spatele meu...
Mă săruta pe gât... Sau mă muşca...
Am leşinat.
Am găuri în memorie.
E foarte ciudat.
- Poate că l-am lăsat să mă muşte. - De ce?
Hai să nu vorbim despre asta.
Nu vreau să vorbesc despre Damon.
Nu vreau să vorbesc despre nimic.
Vreau să revin la normal.
Ce faci cu lumânarea aia?
Nimic...
Ce e asta?
Mi-a dat-o Damon.
Sau voia să mi-o dea.
- Oricum, e a mea. - E urâtă.
Ia mâinile de pe ea!
Spălătoria de maşini cu băieţi e mâine.
Echipa de fotbal şi trupa au spus "da".
Nu toţi. Doar cei care arată bine în bikini.
Vreau băieţi sexy.
E o strângere de fonduri.
Incredibil!
- Parcă nu s-ar fi întâmplat nimic. - E în perioada de negare.
Bună!
Bună... Eu trebuie să plec.
Am nişte treabă.
Iartă-mă că nu te-am sunat.
Nicio problemă. O să supravieţuiesc.
Am avut treabă cu Damon.
- Ai terminat treaba cu Damon? - Da.
Timp de patru zile?
Ai tot dreptul să te superi pe mine.
- Dar îţi pot explica? - Sigur. Când?
Mă duc acasă, după ore. La bar, la ora 16:00?
- Bine. - Mulţumesc.
Stefan, unde e Damon? Trebuie să-şi ceară scuze.
A plecat, Caroline.
Când se întoarce?
Nu se întoarce.
Îmi pare rău.
E mai bine aşa, Caroline.
Ştiu...
- Matt! L-ai văzut pe Stefan? - Nu.
Dacă vrei să pierzi vremea, hai să jucăm!
Hai, n-am mai jucat de mult!
Te las să spargi!
Sunt plin de verbină.
Îmi pun în cafea, de 16 ani încoace.
Sângele meu va înrăutăţi lucrurile.
- Damon? - Deci a ta era?
Bravo ţie!
Bravo!
Frate, frate, dar...
Nu suntem rude, Damon. Doar ca o familie disfuncţională.
Am evitat să am o familie vie şi iubitoare din cauza ta.
Bănuiesc că nu te pot convinge să-mi aduci un iepure...
Aş accepta şi dieta lui Stefan acum.
Ştii că nu pot.
Ai reuşit, Zach.
O să mă sting.
Eşti ca bunicul tău.
Nici lui nu-i plăcea când veneam în vizită.
Tu nu vii în vizită, Damon.
Tu vii neanunţat, amintindu-mi că nu e casa mea
şi că doar îmi dai voie să stau aici.
Îmi dai voie să trăiesc.
Cineva trebuia să tundă iarba.
Am venit să-mi iau la revedere, Damon.
Descuie uşa, Zach!
Ţine-o tot aşa, Damon!
Cu cât risipeşti mai multă energie, cu atât te duci mai repede.
Vicki era la noi în baie,
de parcă nu e mare lucru că s-au cuplat.
N-o să te mint. Fratele tău şi sora mea... E ciudat.
Cât a întârziat?
Se apropie de o oră. Nu-i nimic.
Nu discut problemele mele cu tine.
Bine. Nu e ca şi cum am fi prieteni la cataramă.
Bine...
Uite...
Ce părere ai despre Stefan?
- E băiat bun? - De ce? Ce-a făcut?
Absolut nimic.
Dar e foarte secretos.
Cred că nu vrea să aflu ceva. Şi vreau să aflu cu atât mai mult.
Că e un criminal în serie şi că are un costum de clovn în portbagaj?
Sigur că nu.
Dar ce ştim despre el?
Ştie să joace fotbal.
E singuratic.
Şi, deşi nu-mi place să spun asta, pare a fi de treabă.
Crezi că sunt nebună?
- Vorbeşte cu el. - Cu cine?
Iartă-mă că am întârziat.
- Ce s-a întâmplat? - Am avut treabă.
- E totul în regulă? - O chestie, cu unchiul meu.
Nu puteai să suni, ca să-mi spui că întârzii o oră?
Distracţie plăcută!
- Îmi pare rău. N-am putut să scap. - De ce anume să scapi?
- Bine. - Nu. Elena, te rog!
Stefan, nu pricepi?
La fiecare întrebare, primesc câte un răspuns vag.
Ce e aşa de îngrozitor, de te temi să îmi spui?
Te cunosc!
Doamne!
- Poftim? - Te cunosc!
- Cum e posibil? - Cred că mă confundaţi.
N-ai îmbătrânit deloc.
Scuze...
Putem merge acasă? Mai stăm de vorbă...
E bine aşa?
Stai! Ce-a fost asta?
Nu ştiu... Nimic.
Da, sigur. Bine.
Trebuie să plec, Stefan.
Scuze...
Am încercat.
Vreau să fac lucrurile să meargă,
dar fiecare părticică din corpul meu îmi spune să am grijă.
Ce nu ştii nu-ţi face rău.
Bună seara, dnă şerif!
- Ceva? - Am căutat toată partea de vest.
Toate peşterile sunt goale. Nu sunt urme că a locuit cineva în ele.
Deci stau în oraş.
Am căutat în toate casele goale.
- E o casă particulară. - Cu atât mai greu de găsit.
Sunt isteţi. Ştiu să se ascundă.
Cineva care iese doar noaptea ar fi destul de evident.
- Cum e cu ceasul? - Mă ocup.
Am cunoscut familia Gilbert. Ceasul ajunge la bărbaţii din familie.
- Începe cu Jeremy. - Logan!
Nu pot să cred că ai venit.
Ai o oră.
Sper să conteze!
- E totul bine? - Vicki e acolo?
Nu răspunde cu altă întrebare.
Poate...
Ce e cu tine?
Mă simt îngrozitor!
Du-te să mănânci ceva.
Jenna?
Stefan?
- Ce faci aici? - Cina.
Jeremy mi-a spus că îţi place puiul cu parmezan.
Şi eu sunt un bucătar excelent.
Rădăcini italiene. Ştiu să fac mozzarella de casă.
Din nefericire, asta e luată din magazin.
Nu ştiu ce vrei să faci.
Vrei să mă cunoşti, nu?
M-am gândit că, dacă tot îmi dai papucii,
măcar să ştii de cine scapi.
- Să începem cu Katherine. - Stefan...
Era cea mai frumoasă fată pe care am cunoscut-o.
Avea o piele măslinie, perfectă.
Şi avea un râs... Era ridicol.
Râdeai de râsul ei.
Era distractivă! Ştia să se simtă bine.
Dar Katherine era nerăbdătoare, egoistă şi impulsivă.
Apoi a venit Damon.
A susţinut că el a fost primul cu ea. Nu ştiu...
Ştiu doar că am făcut lucruri de care nu sunt mândru.
Cel mai mare regret al meu
e că n-am îndreptat lucrurile înainte să moară.
Îmi lipseşte,
dar nu mai sufăr după pierderea ei.
A fost frumos ce ai făcut pentru Stefan.
- Foarte romantic! - Aşa sunt eu.
Uite ce am găsit!
"Elena Gilbert.
O tabletă la patru ore, pentru dureri."
I-au rămas de la accident.
N-o să le ducă lipsa.
Nu cu ăla. E foarte vechi.
Ne drogăm mereu.
- Frumuseţea alegerii. - Hai să alegem să nu ne drogăm.
Nu trebuie să fim aşa tot timpul.
Sper că nu eşti genul de tip
care acum o să încerce să schimbe totul la mine.
Nu.
Bine...
Sunt un cititor avid. Mare fan Fitzgerald. Marele Gatsby!
Dar nu sunt snob. Îmi place şi Grisham.
Seinfeld e cel mai tare serial american din ultimii 50 de ani,
dar I Love Lucy e cel mai bun, punct.
Episodul "Loving Cup" e cel mai bun.
Mare fan Scorsese!
Mă pot uita oricând la Taxi Driver.
Dă-mi voie!
Cât despre muzică, îmi plac de toate.
Dylan, Hendrix, Patsy, Willie, Kanye...
Îmi place şi cântecul ăla al lui Miley.
Uşurel!
N-am spus nimic! Asta e pentru pâinea cu usturoi, nu?
Nu mănânc usturoi decât dacă mănânci şi tu!
Glumeşti? Iubesc usturoiul!
Eşti bine?
Cred că da!
- Faţa ta... - Da...
Mi-a intrat ceva în ochi!
Stefan...
Hei!
Stefan...
Cred că paranoia mea a început să se transforme în halucinaţie.
Farmecul tău!
Caroline!
Tiki, nu veni cu costumul întreg. L-am văzut!
Vrem ceva mai sexy anul ăsta.
Caroline....
Hai să spălăm maşinile cu încetinitorul!
Nu...
Caroline!
Ce? Nu. Scuze...
Ne vedem mâine.
Două bucăţi! Bine. Pa!
Doamne!
Cred că te simţi foarte bine, nu?
- Nu chiar. - Ai câştigat.
L-ai învins pe tipul cel rău.
Nimic nu poate sta între tine şi Elena.
În afara adevărului.
Minciuna te va prinde din urmă.
Atâta timp cât o să te minţi de unul singur.
Frumuseţea faptului că tu eşti acolo
e că pot pleca.
Fără reduceri pentru prieteni, nu se intră gratis.
Nu dau banii mai târziu. Nu e un bal de binefacere.
- Aşa e! - Bună!
Bună!
Se cheamă "Armăsarii sexy".
- Ne-a certat? - Şi ne-a judecat. Da.
Va trebui să-ţi dai ăsta jos.
Tu, prima.
Bine!
Bine...
Scuze... N-a fost sexy.
Nu sunt de acord.
- Nu! Fără suferinţă! - Doar mă uitam!
Tiki! Vino aici!
De ce mă aleg numai cu ciudaţii?
Ca să fie clar, maşina e de rahat.
O putem spăla, dar tot de rahat rămâne.
Nu fi nepoliticoasă!
Nepoliticos e el, că umblă pe stradă cu jaful ăsta!
- Ce naiba? Doamne! - Hei!
Ce naiba?
Udă şi sălbatică!
Toate încasările vor fi donate Departamentului de Sport,
care încă mai suferă după tragica pierdere a lui William Tanner.
Cetăţenii din Mystic Falls se adună
ca să-şi sprijine oamenii!
Taie!
- Frumos! - Mulţumesc!
Dar tot o să filmezi fetele în bikini, nu?
53% dintre americani se uită la ştiri fără sunet.
Mulţumesc pentru cină. M-am simţit bine.
Mai ştii ultima oară când eram în parcarea şcolii?
Nu. Nu-mi amintesc.
- Serios? - Nimic!
Mai ales că n-am făcut sex în minivan.
A fost o zi bună.
Ce e?
- Se udă cu săpun. - Nu-i nimic.
Şi Damon are unul la fel. E o poveste?
Da...
Stema familiei. Din Renaşterea Italiană.
Ce piatră e?
Se cheamă lapis lazuli.
Scoate-l! Îl bag în geantă.
Nu e nevoie.
- Mulţumesc. - Bine.
Mă duc să aduc prosoape.
Bine...
Nu mai sunt prosoape.
Mai aduc. Stai cu banii.
Caroline, ajută-mă!
Caroline!
Ajută-mă!
- 20 $. - Bine.
Te-am văzut aseară.
Vorbeai cu un prieten. La bar.
Credeam că e altcineva.
Stefan Salvatore.
Nu se poate. Cred că îmi joacă mintea feste.
Unde l-ai mai văzut?
Când m-am mutat aici, am stat la pensiunea Salvatore.
Stefan era în vizită la unchiul lui.
Nu ştia nimeni că e aici, până la atac.
- Ce atac? - Unchiul lui a murit.
Ucis de un animal, în pădure.
Unchiul lui? Zach?
Joseph.
Îmi pare rău. Nu ştiu povestea asta.
Cum s-o ştii? S-a întâmplat acum mulţi ani.
Bunicule, du-te acasă! Te cheamă mama!
Bine?
Nu te-a supărat, nu? Are Alzheimer.
Nu. A fost dulce.
Domnule, scuze...
Sunteţi sigur că cel pe care l-aţi văzut
se numea Stefan Salvatore?
Da...
Îmi amintesc de inelul lui. De fratele lui...
- Damon? - Da.
Stefan şi Damon Salvatore.
- Când a fost asta? - În iunie 1953.
Da. Iunie 1953.
Vin imediat.
Caroline te-a schimbat?
Nu ştiu unde s-a dus. Cred că m-a abandonat.
Acum îmi dau seama. Nu ştiam că familia ta e din Italia.
Nu? Numele Salvatore nu ţi-a spus nimic?
Da...
Mai sunt şi alţi Salvatore în Mystic Falls?
- Unchiul meu, Zach. - Unde sunt ceilalţi?
S-au împrăştiat.
De ce?
Vreau să aflu mai multe despre tine.
Unde mă duci?
Nu te poţi ascunde în camera ta.
Bine ai venit la locul meu preferat!
În cimitir?
Da. E tare, nu?
- Bună, Vick! - Salut, Jared!
- Stai cu copiii, Donovan? - El e Jeremy. E de treabă!
Trage!
Mulţumesc!
- Maşina e gata de o oră. - De ce îmi spui asta?
Elena, nu?
Ne-am cunoscut când aveai nouă ani.
Era nivelul tău de maturitate când eram împreună!
Credeam că facem progrese.
Te place destul de mult, ca să-i cer o favoare?
Dacă îi fac o favoare, îţi intru în graţii?
- Poate, dar nu sunt sigură. - Bine!
O condiţie! Cina diseară, la voi acasă.
Bine. Dar mănânci resturi.
Ce vrei?
Ai acces la ştiri vechi, din anii '50?
Da, la post. Cu arhivele şi internetul, avem totul.
Am întârziat cu un raport! Mi-ai salva viaţa!
Mă duc acolo, acum.
Hai!
Dacă întreabă cineva,
nu ştii unde m-am dus. Nu vreau să afle Caroline.
Caroline!
Ajutor!
Caroline!
Damon!
Doamne!
Ce e asta?
De unde ştiam că eşti aici?
Am vrut eu să afli.
Am vrut.
Dă-mi drumul de aici! Te rog!
- M-ai muşcat! - Ţi-a plăcut. Mai ştii?
De ce îmi amintesc lucruri în două variante?
Îţi aminteşti ce vreau eu să-ţi aminteşti.
Acum că verbina a ieşit din sistemul tău,
n-o să mai ţii minte ceea ce vei face.
Ce voi face?
Vei deschide uşa.
Vei deschide uşa...
Nu!
Pleacă de aici! Fugi!
Fugi!
- Trebuie să dai cu mătura. - Ce?
- Trebuie să speli pe jos. - Spălăm maşini.
- E curat pe jos. - Dar nu e uscat.
De ce fac asta?
Caroline a fugit. Eu sunt şefa!
Minunat!
Sunaţi la pompieri!
Bonnie!
Bonnie...
- Hei! - Ce s-a întâmplat?
Erai în transă.
Eu am făcut asta?
Cred că da.
N-a mai văzut nimeni, nu?
Să nu spui nimănui!
Te rog!
Am digitizat toate arhivele anul trecut.
Poţi vedea orice.
Ce cauţi?
Un incident din 1953... Dacă s-a întâmplat.
- La casa Salvatore. - O clipă.
Da. Incendiu? Vin imediat!
Trebuie să plec! Am şi ştiri de verificat.
Caută în baza de date. E simplu de navigat.
Brady o să te ajute cu orice vrei.
- Bine. - Bine...
Şi pune-mi o vorbă bună cu Jenna.
- S-a făcut. - Bine.
Succes!
- Ce? - Sunt spart, într-un cimitir.
Nu se supără. Sunt morţi!
O să fac ceva mai mult.
Tony!
Tare!
Vicki ne dă de lucru!
Mulţumesc, Elena Gilbert, oricine ai fi!
- Le-ai luat de acasă? - Nu le mai folosea.
O să vadă că lipsesc. Nu e frumos.
- Nu e mare lucru, Jer. - Ba este, Vick.
Drăcie!
- Vicki strică petrecerea! - Taci, Tony!
- Scuze. N-am vrut să te supăr. - Ce facem aici?
- Stăm cu nişte rataţi! - Sunt prietenii mei.
Sunt nişte rataţi de oraş mic.
Da? Şi eu ce sunt?
- Tu eşti diferită, Vick. - Ba nu. Tu eşti!
Tu eşti puştiul cu casa mare, care suferă că i-au murit părinţii.
O să-ţi treacă! O să-ţi revii, o să mergi mai departe
şi o să le povesteşti copiilor tăi despre perioadele întunecate.
Iar eu o să servesc la mese şi o să petrec în cimitir,
cu nişte rataţi de oraş mic.
Du-te acasă, Jeremy!
Dacă vreau să mă simt prost, mă duc la Tyler.
Ai văzut-o pe Elena?
Nu, de ceva vreme.
- S-a dus acasă? - Nu cred.
- Mulţumesc! - Hei!
- Da? - Nu-ţi spun pentru tine.
O spun pentru ea. Are o chestie cu încrederea.
Nu ştiu ce îi ascunzi.
Cu cât te ascunzi mai mult, cu atât o să vrea să afle.
Sunt Franklin Fell, în direct de la casa Salvatore,
unde un atac brutal s-a sfârşit cu o tragedie.
Aduc cadavrul. Hai să ne apropiem.
El e nepotul?
Nu te-am văzut la spălătorie.
Am plecat mai devreme.
Eşti bine, draga mea?
Vrei să vorbim despre ceva?
E ceva legat de băieţi?
Mamă, dacă vreau să discut despre băieţi, discut cu tata.
Măcar el are succes la ei.
Zach!
Doamne, nu! Zach...
Dragă jurnalule, eu nu cred.
Oamenii se nasc, îmbătrânesc şi mor.
E lumea în care trăim.
Nu există magie, misticism sau nemurire.
Nimic nu sfidează raţionalul.
Nu ştiu ce mi se întâmplă.
Ştiu, draga mea.
Bunico!
Logan!
Oamenii ar trebui să fie cine spun că sunt, nu să mintă
sau să se ascundă.
- Ce căutai acolo? - Salut!
Căutam baia!
E imposibil! Eu nu cred! Nu se poate!
Dar cum pot nega ceva ce e în faţa mea?
Cineva care nu îmbătrâneşte.
1953!
Nu se răneşte...
Doamne, mâna ta! E adâncă?
Cineva care se schimbă în moduri inexplicabile...
Te simţi bine? Ochiul tău...
Faţa ta!
Fete muşcate...
- Ce e asta? Ce ai păţit? - Nimic!
Trupuri secate de sânge...
- A spus ce animal era? - A spus că e un vampir.
Donovan!
Nu e nevoie.
- Nu e! - Nu e!
Nu e!
Vicki!
Eşti bine?
Vino aici!
- Vino! - Nu arăţi bine!
Mai aproape!
Am ceva...
Vreau să-ţi spun ceva...
Gata... E bine.
Ce eşti?
Aţi urmărit: Jurnalele Vampirilor Seria I, episodul 5
Subtitrare: Retail